Kartą gyveno keistas daktaras,
išgarsėjęs ypatingu gebėjimu.
Jis mokėjo susikalbėti su gyvūnais.
Garsas apie dr. Dolitlį pasklido po visą platųjį pasaulį.
Į jį kreipėsi net pati Anglijos karalienė.
Atsidėkodama jam už pagalbą, ji padovanojo nuostabius rūmus,
kurių durys buvo atviros visiems padarams.
Visas jo laikas priklausė gyvūnams,
tačiau savo širdį jis atidavė vienintelei moteriai -
bebaimei tyrinėtojai Lilei.
Jiedu apkeliavo visą pasaulį ir patyrė neužmirštamų nuotykių.
Gindami padarus, kurie negalėjo apsiginti patys.
Jiedu buvo puiki komanda.
Netrukus ši komanda tapo šeima.
Gyvendamas su Lile, Dolitlis buvo labai laimingas.
Tačiau vieną dieną ji išvyko į kelionę.
Lilė žuvo jūroje.
Apimtas sielvarto, jis užrakino savo rūmų vartus
ir užsisklendė nuo viso pasaulio.
O man ir kitiems gyvūnams, kuriuos jis išgelbėjo,
beliko svarstyti, kas galėtų išgelbėti jį?
Tačiau vieną rytą Dolitlio gyvenime
atsirado neįtikėtinas padaras.
Labai ypatingas berniukas.
Pasauly, kuriame žmonės laikė gyvūnus savo nuosavybe, maistu ar sportu,
šis berniukas elgėsi visiškai kitaip.
Ne ten žiūri, žiopliuk.
Gerai.
Jaunėlis juos pabaidys. O tu šausi, aišku?
Gerai. Puikus planas, tėti.
Pasiruošk. Šautuvą ant peties.
Ar tikrai to reikia, dėde?
Nesnausk, vaikine.
Antis!
Žiūrėk, štai jos. Šauk.
Nusitaikyk. Šauk.
O, ne, aš negaliu!
Šauk, pasakiau.
Ir vėl tyčia prašovei.
Žiūrėk. Šįkart jis į kažką pataikė.
O, ne.
Turime jam padėti.
Žinoma.
Negalima palikti gyvūno kentėti. Klaidas reikia ištaisyti.
Štai, imk.
Jis - tikras keistuolis.
Sek paskui Polę.
DOLITLIO RŪMAI ĮEIKITE, ĮŠOKUOKITE AR ĮSKRISKITE
„Dr. Džono ir Lilės Dolitlių namai.
„Mes gydome gyvūnus.“
Sek paskui Polę.
Slaptas įėjimas.
Pole? Kur tu?
Geras šunelis.
Didelis, gauruotas...
Gorilų pasitikėjimo vadovas
Negerai.
Šiuose namuose yra tik vienas žmogus - aš.
Nekreipk į juos dėmesio.
Niekas neišvengs Kalahario spąstų, žmogau.
Jie - unikalaus dizaino. Regis, pasigavai berniuką.
Pažiūrėsiu. Pala. Nieko nenoriu matyti.
Išvarykit jį.
Giliai kvėpuok, daktare. Deb-Debė - su tavim.
Nebijok, Džonai. Tai - tik berniukas.
Tai - galimybė.
Tai - košmaras!
Atsiprašau.
Ką tu ten darai?
Atvykau iš Bakingamo rūmų labai svarbiu reikalu.
Sakyk, ar čia gyvena Džonas Dolitlis?
Kas tu?
Aš esu ledi Rouzė.
O kas tu toks?
Stabinsas.
Gali man padėti nusileisti ant žemės?
Tai prieštarauja Dolitlio taisyklėms.
Priminkit man, kodėl žmonės nesilaiko taisyklių?
Jei žmogų per arti prisileidi,
nukenti labiau nei tada, jei apskritai jo neprisileistum.
Teisingai, daktare?
Gana apie tai. Grįžkime prie nusistovėjusios tvarkos.
Turime nemažai reikalų.
Džonai! Susiimk.
Negali ignoruoti žmonių tik todėl, kad jie - žmonės.
O jei jiems reikia pagalbos?
Ei, apsimetam negyvais.
Juokinga.
Čy-Čy, gal tu atidarysi vartus? Esi vienintelis, turintis rankas.
Na, jau ne. Ir taip pavargau žaisdamas šachmatais.
Čy-Čy, nepamiršk, ko mokėmės.
Būk drąsus ir atsikratyk jų.
Ir nepamiršk mantros.
„Aš nesu baimės įkaitas?“
Tu nesi baimės įkaitas.
Ar jau esi čia buvęs?
Man karalienė viską papasakojo.
Tai - labai keisti namai.
Esu pasiruošęs viskam.
Nuostabu.
Gorila atidaro vartus.
Kaip karalienė ir sakė.
Minutėlę...
Atnešiau sužeistą voveriuką.
Ir kodėl aš tave išleidau?
Sveiki.
Ak, tik pažiūrėkit.
Tave sunku atskirti nuo šakelės.
Prašau išeiti. Čia - mano slaptavietė.
Manęs čia nėra.
Jums ten patogu?
Taip. Labai. Tęsk.
- Daktaras Dolitlis? - Taip, aš.
Karalienė jus kviečia į Bakingamo rūmus.
Tęsk.
Tikriausiai žinote, kad ji sunkiai serga.
Ar suprantate, ką jums sakau?
O tu supranti, ką aš tau sakau?
Tęsk.
Sakyk greičiau ir palik mane ramybėje!
Man absoliučiai niekas nerūpi.
Paukšteliai parodys tau kelią iš čia.
Viskas tvarkoje.
Priešpiečiai - po minutėlės.
Skaniai kvepia, daktare.
Ačiū.
Ei, daktare, šįkart palik ir mums kąsnelį.
Nepyk, daktare. Regis, vaikų aš irgi bijau.
Nieko tokio. Nagi, prie stalo.
Šiandien siūlau labai skanų sultinį.
Nepatikėsit, kas įkliuvo į tinklą.
Karalienei reikia jūsų pagalbos, sere.
Gal tu neprigirdi?
Jau sakiau - daugiau tuo neužsiimu.
Kuo neužsiimate?
Nebegydau žmonių.
Įsibrovėlis!
Nesijaudinkite. Man viskas gerai.
O man - ne.
Mano namuose - chaosas.
Jis priklauso jums?
Man čia niekas nepriklauso.
Jošis turėjo problemą, todėl ir atsidūrė pas mane.
Jam nuolatos šalta.
Atsinešiau sužeistą voveriuką.
Nežinau, ką su juo daryti.
Kaip jis susižeidė?
Aš jį pašoviau.
Ką? Negirdžiu, ką sakai.
Aš jį pašoviau. Netyčia.
Žinoma, atsitiktinis šūvis.
Žmonės niekada nepasikeis.
Jam labai skauda.
Labai prašau, padėkite jam.
Imk šitą
ir šitą.
Aš...
Aš... Aš...
Per daug gražus, kad mirčiau.
Ką sakai?
Jis - gyvas.
Deb-Debe, Džipai.
Įjunkite lempas, dezinfekuokite operacinę.
Negalite rūpintis voveriuku,
kai gresia pavojus Anglijos karalienės gyvybei.
Tu manęs nepažįsti.
Nepamesk jo.
Ypatinga padėtis. Dėmesio, ypatinga padėtis!
Daktaras sugrįžo.
Pakentėk, mažuli.
Jau seniai šito nedariau.
Gerai pasiruoškime, kad nenuviltume daktaro.
Nebijok. Mes tau padėsime.
Ką gi, pradedame voveriuko gelbėjimo operaciją, gerai?
Gerai.
Kai pabusi, viskas bus gerai.
Jei mirsiu, prisiekiu, imsiu tau vaidentis.
Sterilizuok skalpelius. Nelaižyk instrumentų.
Ligonio būklė stabilizavosi.
Jie susikalba tarpusavyje
savo kalba.
Išėjo pro kairįjį skilvelį - labai gerai.
Deb-Debe, žnyples, prašau.
Prašau.
Čia - salieras. Prašiau žnyplių, Deb-Debe.
O, atsiprašau. Prašau.
- Vėl salieras. - Žnyplės?
- Ne, morka. - Žnyplės?
Ne, dar vienas salieras.
Aišku. Žnyplės.
Ne, ir vėl salieras. Nesivargink, pats pasiimsiu.
Ir aš norėčiau mokėti kalbėtis su gyvūnais.
Čy-Čy, kaktą.
Kai turėsi laisvą minutę, nuvalyk ir man.
Oi. Atsiprašau.
Noriu gyventi čia ir tapti Dolitlio mokiniu.
Jos didenybės nurodymu ši žemė paskelbta gamtos draustiniu.
Jei ji mirs, nuosavybė į žemę pereis iždui,
ir šie rūmai bus uždaryti.
Uždaryti?
Štai ir viskas.
Nepraradai įgūdžių, daktare!
Labai gerai, Čyči. Va čia.
Ir akylai stebėkime Keviną, gerai?
Pabudęs iš narkozės, jis gali būti labai agresyvus.
Kerštas.
Gana lepintis.
Privalai padėti karalienei.
Yra dalykų, kurių aš nebedarau.
Nebedirbu su žmonėmis, nebeinu iš namų.
- Nebesiprausi. - Nebesportuoji.
Neberodai jausmų.
Suprask pagaliau, Džonai.
Jei karalienė mirs, nuosavybė į žemę pereis iždui,
ir mes neteksime rūmų.
Nekalbėk nesąmonių, Pole.
Sutartis galioja iki mirties.
Kai paskutinįkart į save žiūrėjau, atrodžiau net labai gyvas.
Iki karalienės mirties, Džonai. Ne tavo.
Tik pažiūrėkit! Kaip vanduo nuo žąsies.
Taip ir žinojau - beždžionėms negalima patikėt tikrinti sutarčių.
Eliotai, Elze, jūs - atleisti!
Viskas dar blogiau.
Mus išvarys pro šiuos vartus medžioklės sezono įkarštyje!
- Ką? - Ne.
Kvėpuok, Čy-Čy.
Jei karalienė mirs, mus išvarys?
Mus sumedžios!
Nurimkite visi.
Žiūrėk, ką padarei.
Nebijokite, turiu pažįstamą Ridžentso zoologijos sode.
Pakuokitės daiktus!
Arba padedi karalienei, arba daugiau mūsų nematysi.
Tu blefuoji.
Nenorėk, kad pradėčiau skaičiuoti.
Nenorėk, kad aš tą padaryčiau.
- Vienas... - Trys!
...du...
Gerai! Aš sutinku.
Nuostabu.
Ką gi, paruošime tave kelionei, mielasis.
- Važiuosiu taip. - Na jau ne.
- Tik pasiimsiu portfelį. - Laikykit jį.
- Nepyk, daktare. - Nagi, ramiai.
Šalin nuo manęs letenas!
Tau nė trupučio neskaudės.
- Padailinkime jį. - Kaip jūs drįstate?
O, sveiki, bičiuliai.
Artūrai? Kiek laiko ten gyveni?
Nežinau. Kurie dabar metai?
Deb-Debė atnešė skustuvą.
Ir vėl salieras.
Saldžių sapnų, daktare.
Dolitlis apkeliavo aplink pasaulį.
Žiūrėk.
Apžiūrinėjate mano dokumentus?
Kaip jis?
Visų pirma, jo vardas - Kevinas.
Jis greitai pasveiks.
Po kelių žiaurių grožio procedūrų priėmiau sprendimą.
Mes važiuojame su tavimi į Bakingamo rūmus.
O tu grįžti ten, iš kur atvykęs.
Ir pasistenk pakeliui namo nieko nenušauti.
Verčiau liksiu čia. Minioje prastai jaučiuosi.
Mes tavim pasirūpinsim, Čyči.
Vėl visi būsime kartu, kaip senais gerais laikais.
Nepamiršk daktaro žnyplių.
Čia - poras, Deb-Debe.
Galima pagalvot, kad nežinau.
Stiksai?
Ne.
Kur tu?
Keliausi su mumis?
Suprantu.
Aš irgi turėjau kitų planų.
Greičiau.
Paruošt mano ratus!
Šiandien bus nuostabi diena.
Nieko nedarysiu. Vaikštinėsiu atsipūtęs
ir galvosiu...
Jis eina čia. Blogas ženklas.
Nusiskutęs barzdą, ryžtingas.
Ne. Plimptonai, nebijok.
Žmonės taip sako tada, kai nori išgąsdinti.
- Seniai nesimatėme. - Nepyk.
Ir vėl nepyk!
Ką gi.
Aš užsiėmęs.
Nepadėsi žmogui, kuris pakeitė tavo gyvenimą?
Mums reikia gelbėti karalienę, brol!
Aš tau ne brolis.
Jei ką, dabar būtum eskimų kilimėlis.
- Letenos! - Snapas!
- Letenos. - Snapas.
Nagi, ponai.
Tu priaugai svorio.
Kodėl tu sėdi ant manęs? Priekyje mūsų joja keturi žirgai.
Nebūk toks piktas, paukšti. Atsipūsk ir mėgaukis kelione.
Ant manęs joja, o aš turiu džiaugtis?
Bakingamo rūmai!
Atvykome pačiu laiku!
Mažink greitį!
Sveika sugrįžusi, miledi.
Sargyba!
Jūsų malonybe Rouze.
Jie visi - karalienės svečiai.
Elkitės su jais pagarbiai.
Verčiau traukis iš kelio!
Kelią, vaikinai!
Plimptonai!
- Ne! Stok! - Nestoti? Keistas sprendimas, bet...
Stok!
Nieko nematau!
Dieve mano!
Tiek to.
Viskas per tą skrybėlę.
Daktare Mudflajau.
- Lorde Bedžli. - Milorde.
Ką tik buvau Lordų Rūmuose.
Visi labai susirūpinę dėl jos didenybės sveikatos.
Ketinu ir toliau ją gydyti dėlėmis,
kad kraujyje cirkuliuotų garai.
Jai labai pasiseks, jei išgyvens savaitę.
Dr. Dolitlis jau yra čia buvęs.
Miršta karalienė? Nesulauksit.
Dr. Dolitlis atvyko į...
Palaukit! Palaukit manęs!
Įsibrovėlis, miledi,
kuris sakosi esąs...
Aš - daktaro Dolitlio mokinys!
Taip ir yra, Garetai.
Jei jau esi mano mokinys, atnešk mano daiktus ir nelaidyk liežuvio.
Negali būti. Tai - negirdėta!
Kas čia dabar?
Gyvūnai karalienės apartamentuose? Tučtuojau išveskite juos iš čia.
Ledi Rouze. Atsiprašau. Prašau man atleisti.
Nežinojau, kad tai vyksta su jūsų žinia...
Džonas Dolitlis?
Bleinas?
Bleras.
Pupflingas?
- Ne. - Madflepas?
- Ne, Mudflajus. - Mudflajus.
- Su umliautu. - Aišku.
- Turiu vokiškų šaknų. - Žinoma. Vokiškų šaknų.
Ką jis čia daro?
Jos didenybė pati paprašė, kad atvyktų dr. Dolitlis.
Ką gi, prie darbo.
Nagi, Džipai, apuostyk ją.
Tas šuo laižo karalienę.
Baisu.
Nagi. Ką pasakysi, bičiuli?
Kažkoks keistas kvapas.
Ir tai sako tas, kuriam patinka uostyt užpakalius.
To negalėčiau paneigti.
Nuo jos sklinda keistas kvapas.
Gėlių, su žemės...
Nieko nesuprantu, daktare. Pirmą kartą užuodžiu tokį kvapą.
Kol kas
mes su Džipsiu nieko negalim pasakyti. Reikia pasikonsultuoti.
Žinoma. Mielai tau paaiškinsiu ligos eigą...
Ar matei ką nors neįprasto?
Skundikus išneša lėkštėje, biče
Kažkada seniai mudu su Džonu mokėmės Edinburge.
Kai kas manė, kad jis turi pastabumo dovaną.
Leona...
Gerai. Ji išgėrė arbatos ir pargriuvo.
Atleisk man, Mine.
Pabūk čia.
Deb-Debe, liepk žmonėms išeiti.
Vaikine, paduok „Augalų žinyną“ ir arbatžolių dėžutę.
Visi - lauk iš čia!
Gal nesuprantate žodžių iš mano snapo?
Ką užuodi, Džipai? Šeivamedžio uogas?
AUGALŲ ŽINYNAS
Maudą?
Ne.
VAISTINĖ ŠUNVYŠNĖ
Aišku.
AUGALŲ ŽINYNAS
VAISTINĖ ŠUNVYŠNĖ
AUGALŲ ŽINYNAS
Ką išsiaiškinote, Dolitli?
Galimai radau atsakymą į visus klausimus.
Nuodų poveikis...
Jis ir mokykloj taip elgdavosi.
„Dėmesio, pasakysiu šį tą įdomaus.“
Man iš tiesų labai įdomu.
Panašu, kad karalienė apsinuodijo retu Sumatros salos augalu -
vaistine šunvyšne.
Šio mėnesio 17 d. įvyks saulės užtemimas.
Jei iki to laiko karalienė negaus priešnuodžio, ji mirs.
Ar šis paveikslas - Ternerio?
Tikriausiai. Nuostabus darbas.
Dolitli, ką galvojate daryti?
Ką galvoju daryti?
Reikia kažką daryti.
Vienintelė karalienės viltis - dar neišbandytas vaistas,
pagamintas iš nematyto medžio, augančio neatrastoje saloje.
Pripažįstu, tai skamba keistai. Tačiau nepaisant to,
neturime kitos išeities, kaip leistis į pavojingą kelionę
ir surasti Ideno medžio vaisių.
Ką?
Ideno medis. Dieve mano. Nieko sau.
Dolitliai su savo Ideno medžio sala.
Negana, kad tavo žmona...
Užsičiaupk, Blerai!
Atsiprašau, norėjau pasakyti: „Malonu tave matyti, Blerai.“
Mes išvykstame.
Viso.
Tikima, kad jo vaisius išgydo visas žmogui žinomas ligas.
Suteikia amžiną gyvenimą ir net ataugina plaukus.
Pasirūpink, kad ji valgytų tik tai, ką pagaminsi ir paduosi jai tu.
- Supratai? - Aš tuo pasirūpinsiu.
Mums metas.
Džipai, lieki čia ir saugai karalienę. Būk akylus.
Supratau. Sarginio šuns režimas.
Visi pasitraukite, kol pasižymėsiu teritoriją.
Atsiprašau.
Žaviuosi tavo atkaklumu.
Nuo judviejų priklauso karalienės gyvybė.
Sėkmės.
Nagi, paskubam.
Mūsų laukia ilga kelionė, o laivas pats neišplauks.
Įtrauk pilvą, Joši.
Reikia paskubėti.
Regis, tau neliko vietos.
Gal vieną dar įspraustume.
Čia pakankamai vietos.
O, ne.
Plimptonai, tik vieną stotelę, mano bičiuli.
Nieko negirdžiu, nes manęs čia nėra.
Na, manau, čia mūsų keliai išsiskiria.
Aš vyksiu su jumis.
Jokiu būdu. Tai pernelyg pavojinga.
Bet aš - jūsų mokinys.
Tu? Ne.
Ak, turi mokinį?
Per daug gerai - ir mokinys, ir strutis.
Varau namo.
Kad neapsijuokčiau, apsimečiau, kad tu - mano mokinys.
Juk aš jums padėjau, tiesa?
Gyvūnai mane mėgsta.
Aš neužimu daug vietos.
Mano vieta - su jumis.
Neverskite manęs grįžti namo.
Prašau.
Ką čia užsirišęs ant kaklo? Eikš.
Man neramu dėl berniuko, Betane.
Duok jam laiko. Viskas bus gerai.
Mes - medžiotojai, Betane. Medžiotojai!
Tai - tam tikras...
Mes medžiojame žvėris. Jis juos išlaisvina.
Triušius, peles.
Jis išneša į lauką vorus.
Vorai niekam nepatinka. Net patiems vorams.
Nesuprantu, kaip tavo sesuo galėjo tai pakęsti.
Pole? Ką čia darai?
Noriu užtikrinti, kad nepavėluotum į laivą.
Aš kalbuosi su gyvūnu?
- Kaip Dolitlis? - Ak, ne.
Tiesiog aš geriau nei kitos papūgos moku žmonių kalbą.
Dėkis daiktus. Paskubėk.
Dolitlis liepė man sėdėti namie.
Padėsi, Tutu?
Negirdėjau, kad jis būtų sakęs kažką panašaus.
Tu esi ypatingas, Stabinsai.
Tokių žmonių kaip tu - reta.
Tavo vieta - su mumis, vaike.
O dėl Dolitlio nesijaudink. Palik jį man.
Pasiruošęs didžiausiai savo gyvenimo kelionei?
- Taip. - Smagu girdėti.
Pole, paskubėkit.
Turime spėti į laivą, negaiškime laiko.
Nesijaudink, mieloji. Aš viską tobulai suplanavau.
Naujas planas!
Greičiau! Čiupkite juos!
Kodėl jie mus vejasi? Mes juk - ne nusikaltėliai.
Tik tu taip manai! Policija mūsų ieško trijuose miškuose!
Jei tavęs niekas nesiveja, vadinasi, tai - ne pabėgimas.
Kutena!
Į kurią pusę, Tutu?
Lenkis!
Iš kelio!
Greičiau! Čionai!
Suk iš kelio, mieloji!
Likit sveiki, nevykėliai.
Mums pavyko! Pavyko! Mes...
...nespėjom.
Viršininke, ką darom toliau?
Baigiam operaciją. Pasikeičiam tapatybę.
- Paliekam vaikį upėje. - Ramiai.
Žiūrėkite, tiltas!
Teisingai, tiltas.
- Tą ir norėjau pasiūlyti. - Pirmyn.
Nagi, daktare! Kelkis iš to hamako!
Pamatysi, iškart pasijusi geriau.
Pakramsnok imbiero šaknies. Ji padeda nuo jūrligės.
Atrodai apgailėtinai.
Prikąsk liežuvį!
Kas paguldė mane į hamaką?
Aš esu šio laivo kapitonas, ar ne?
Pakelt prakeiktas bures!
Labai didelis kąsnis.
Žiūrėkit!
Ar tik ne mūsų berniukas?
Jis nori užbaigti savo darbą!
Jis nenurims, kol nenudės manęs!
Jis - maniakas!
Džonai, sulėtink greitį.
Ne, plaukiam greičiau.
Nepyk, vaike. Daktaras liepė.
Pražiopsosim gerąją srovę!
- Tikiuosi, tau pavyks. - Ir aš, Debse!
Ką gi, Betse, lemiama akimirka.
Didžiulė skylė! Tiesiai priešais!
Be reikalo sutikau.
- Nagi, Stabinsai, varyk. - Nagi, šok į laivą!
Tiltas baigėsi!
Tu - drąsus! Skrisk ir būk laisvas!
O tas daiktas atitinka saugos standartus?
Ne! O, ne!
Šok, žudike! Tau pavyks.
O, negaliu žiūrėti.
Ne!
Pakartot!
Valio! Tau pasisekė, vaiki.
Tau pavyko.
Kodėl džiaugiatės vaiku, kuris į mane šovė?
Jis - sveikas.
Brangioji.
Galime šnektelėti?
Smagu, kad persigalvojai ir sutikai su manim...
Ką ji sau galvoja? Berniukas galėjo žūti.
Ei! Čia - mano laivas, ar ne?
Ir aš esu jo kapitonas. O tu atsakysi už tai...
„...kad neklausai manęs.“ Tą norėjai pasakyt?
Ne. Neiškraipyk mano žodžių.
Ir neardyk mano darbotvarkės.
Pažiūrėk, kaip atrodai. Vos ant kojų stovi.
Aš turiu vaistą.
Matai? Ši saldymedžio šaknis man labai padeda.
Sėskis, Džonai.
Nestatyk manęs į keblią padėtį įgulos akivaizdoje.
Aš tave gelbėju iš keblios padėties.
Tave reikia pagražinti.
Gerai, tik paskubėk.
Turiu išsaugoti savo statusą, supranti?
Ši kelionė yra pavojinga, ir laivas - ne vieta...
- Kas atsitiko? - Įgnybei!
Asmeninis pokalbis!
- Aišku. - Atsiprašau.
Žinau, kad ši kelionė tau - labai sunki, Džonai.
Patikėk, man irgi.
Aš tave suvedžiau su Lile tada, kai tau jos reikėjo,
o dabar tau ir vėl reikia žmogaus. Padaro be plunksnų ar kailio.
Gerai, tegul berniukas lieka, bet mano sąlygomis.
Aš jam neleisiu tinginiaut.
Bet darysi tai su šypsena.
Įgula! Prie mūsų prisijungė naujas narys.
Kaip jau sakiau Polei, šiaip ar taip mums trūksta žmonių...
- Jums neteks dėl to gailėtis. - Sveikas atvykęs!
Girdėjau, padėsi mums tvarkytis.
Gali pradėti.
Oi! Ir čia sutvarkyk.
Ir čia.
Šituos aš paimsiu.
Nežaisk su medicinos įranga!
Mano laivui vadovauja papūga! Tiesiog nuostabu!
ŽMONĖMS ĮĖJIMAS DRAUDŽIAMAS
Jis labai džiaugiasi, kad esi čia.
Sveikutis, kalmare.
Tu manęs nesupranti, tiesa?
Tai būtų absurdiška.
- Mudflajau... - Aš nesikalbėjau su kalmaru!
Siunčiu fregatą „Britanija“,
kad ji sektų paskui Dolitlį.
Nereikia pataikauti jo kvailystėms, milorde.
Anglija turi priešų visame pasaulyje,
kurie tik ir laukia, kol ji suklys.
Mylimos Britanijos patikėjimas jaunajai karalienei...
Tai - beprotybė.
Taigi, aš liksiu čia
ir pasirūpinsiu, kad man niekas nesutrukdytų perimti sosto,
o tu išplauksi su „Britanija“
ir padarysi taip, kad Dolitlis niekada negrįžtų.
Gerai. Antras raundas, taip?
Vos nenugalėjai manęs, Čyči.
Du staigūs smūgiai.
Smūgis viena ranka, kita.
Geriausia gynyba yra puolimas.
Aš nenoriu su tavim muštis.
Mes ir nesimušam.
Tai - gydomasis seansas.
Manau, viskas aišku. Iš tikrųjų pradedu suprasti.
Nesijaudink, Džonai.
Žurnale viskas suplanuota iki smulkmenų.
Nespėsi nė pasiilgti manęs.
Viskas gerai?
Manau, po truputį pradedu suprasti
gyvūnų kalbą.
Visko gali būti, vaikine.
Nesu matęs baltojo lokio, kuris degintųsi saulėje.
Nesu matęs paukščio, kuris...
- Pala, o tu tikrai - paukštis? - Tai aišku.
- Moki skraidyti? - Ne.
- Moki plaukti? - Ne.
- Tai ką tu moki? - Bėgioti.
Ir aš moku bėgioti. Ką moki, kaip visi paukščiai?
O ką tu moki, kaip visi lokiai?
Šį raundą laimėjai tu.
Marinuotų agurkėlių?
A, norėjai pasakyti „karo laivas“!
Būtų keista norėti agurkėlių.
Kas galėtų valgyti dabar, kai mus puola?
Priešas! Laivo dešinėje.
Eliotai ir Elze, paruoškite mašiną.
Mums prireiks greičio.
Siųskite signalą!
Kur gelbėjimosi valtys?
- Mine! Akylai stebėk aplinką. - Mums šakės.
Stabinsai, dabar kaip niekad reikia tavo pagalbos.
Stovėk ramiai.
Aš pasiduodu! Mes pasiduodam!
Sveikas Blerai, silpnavali niekše.
Jis kažką pasakė apie mano valią, tiesa?
Su jūsų valia viskas gerai, pone.
Jie mus mato. Į mus nutaikyti pabūklai.
Sukt laivą!
Jau lekiu!
Laikas persirengti ne tokiais patogiais drabužėliais.
Sveikučiai!
Nusipirkau bilietą į durnių laivą.
Kai pakinkysiu Hamfrį, Jošis duos signalą, ir tu mane ištrauksi.
Aš? Aš neišlaikysiu tokios įtampos, daktare.
Verčiau pastovėsiu šone ir pažiūrėsiu.
Nesijaudink, Čyči. Tu viską padarysi, kaip reikia.
Esi stipresnis nei galvoji.
Atmink,
drąsa nėra baimės nebuvimas, bet...
Pala! Tu nebaigei! Nieko negirdžiu!
Pabaik sakinį!
Nėra laiko, Čyči. Paskubam.
O, žiūrėkit, jie jau bėga iš laivo.
Bus šalta. Bet aš greit viską užbaigsiu.
Štai ir Hamfris.
Pakinkykime jį.
Kur keliausime?
Į pietus!
Gerai, aš galiu. Man pavyks.
Visu greičiu pirmyn!
Nagi, Hamfri, pirmyn!
Jie atsiplėšė nuo mūsų?
Nagi, bangini, greičiau.
Mums pavyko!
Argi tai įmanoma?
Turbūt Dolitlis ir baltasis lokys pasikinkė banginį...
Tai buvo retorinis klausimas!
Ugnis!
Paleidau virvę!
Susimoviau. Taip ir žinojau.
Joši!
Laikykis. Aš tuoj!
- Ne! - Šaunuolis!
Man garantuotai susuks nugarą.
Liaukis skundęsis, peraugęs flaminge.
- O, ne! - O, ne.
O, ne.
Valio!
Nuvyliau tave, daktare.
Pažvelk į mane. Man viskas gerai. Mums visiems viskas gerai.
- Apmiriau iš baimės. - Ne, Čyči.
Bijoti - normalu.
Tu mane išgelbėjai, tiesa? Pagarba.
Labai ačiū.
Šauniai padirbėjote.
Dabar neabejoji, kad tavo vieta - čia?
Nė kiek.
Mes pasprukom nuo jo.
- Nė kiek. - Šauniai padirbėjome.
Špygą tau taukuotą, Mudflajau!
Jie paspruko, sere.
Ak, tikrai? Maniau, kad ištirpo ore.
Ne, sere. Jie pabėgo nuo mūsų.
Įjunk smegenis, leitenante.
Pats matau, kad pabėgo.
Vis viena juos pričiupsiu.
NARIUOTAKOJAI - kaip užmegzti žodinę komunikaciją
Tai - stebuklas.
Vadinasi, aš - išrinktoji.
Aš pakeisiu...
BANGINIO JĖGOS panaudojimo galimybės
Banginio jėga.
Dolitlis parašė apie tai mokslinį darbą,
kurio niekas rimtai nevertino.
Šiame tyrime pateikiama drakonų egzistavimo teorija.
Absurdas.
Sere, jūs apsėstas minčių apie Dolitlį...
Aš apsėstas?
Aš neapsėstas minčių apie Dolitlį. Tu apsėstas.
Tu apsėstas minčių apie mano apsėdimą...
Nenorėčiau to pripažinti,
bet kol kas jis mums reikalingas gyvas.
Laimei, manau, aš žinau, kur jis keliauja.
Kevino žurnalas, septintoji diena. Esu vienui vienas.
Priešas įgavo kapitono ir visos įgulos palankumą.
Jokių pažadėtos tropinės salos ar stebuklingo vaisiaus ženklų.
Bet aš viską ištversiu.
Prie vairo, Stabinsai.
- Rimtai? - Taip.
Paskaičiuosiu kelio koordinates.
Aplink tave spiečiasi bitės.
Regis, tu imi suprasti ir jų kalbą.
Trisdešimt penki laipsniai kairėn.
Na...
Pastebėjau, kad jei bitės skrenda zigzagu,
jos zyzia taip...
O tai reiškia: „Traukis, vaike.“
Kai Deb-Debė gagena taip...
Tai reiškia: „Žiūrėk.“
„Žiūrėk į mane.“
- Beveik atspėjau. - Neblogai.
Kai Čy-Čy sako...
Tai reiškia: „Kur mano antklodė?“
Labai gerai.
Ar tai - Ideno medžio salos žemėlapis?
Ideno medžio nėra jokiame žemėlapyje.
Jei galvojame, kad ši sala egzistuoja mūsų pasaulyje,
labai apsirinkame.
Todėl pirmiausia vyksime į Monteverdę -
vienintelio žmogaus, planavusio kelionę prie to medžio, gimtinę.
Jos vardas - Lilė. Ji surašė kelionės maršrutą žurnale.
Tačiau kelionės metu jos laivas sudužo.
Pasaulis neteko visų laikų geriausios tyrinėtojos.
Išliko tik jos žurnalas.
Eliotai, Elze, gal liausitės?
Taigi, trumpai, tiek.
Jei norime surasti tą medį,
turime vykti į Monteverdę ir pavogti tą sumautą žurnalą.
Pavogti žurnalą?
Aš taip sakiau?
Na, kas blogo gali nutikti?
Nesijaudink, tai nebuvo pranašiškas ženklas. Patikėk manim.
Pavogti žurnalą - juokų darbas!
Kaip, beje, ir apsilankyti Monteverdėje.
Viešnagė Monteverdėje buvo ne itin maloni.
Šiaip ar taip, šią plėšikų ir vagių salą
Dolitlis, Lilė ir aš kažkada vadinome namais.
Kol daktaras netapo
salos valdovo karaliaus Rasulio priešu.
Mūsų nelaimei,
žurnalą, kurį reikėjo pavogti, valdovas saugojo kaip savo akį.
Tad Dolitliui teko užsimaskuoti.
IEŠKOMAS DR. DOLITLIS DĖL NETINKAMO GYDYMO IR APLAIDUMO
Mane palikę prižiūrėti įgulą,
Dolitlis ir Stabinsas prasmuko į rūmus.
Aš žūsiu!
Žinoma, viduje jų laukė staigmena - tvirtai užsklęstos durys.
Tačiau Dolitlis tebeturėjo saloje reikiamų pažinčių.
Viens, du, trys.
Pradinis įnašas mane tenkina. Įdėmiai klausau.
Ponuli Skruzdėliau. Atėjau pas tave šių žmonių vardu.
Jie tau dosniai sumokės už tavo šeimos gebėjimus atrakinti spynas.
To prašai mano dukters santuokos dieną?
Pala. Kurios dukters?
Ar tik ne... Šeilos?
Mano Šeila? Ji išteka?
Už skorpiono Dilano.
Apgailestauju, skaute. Dabar Šeilai patinka blogiukai.
Mes planavome kartu praleisti visą gyvenimą.
Neverkšlenk, Džeimsai. Ką aš už tai gausiu?
Du gabalėlius dabar ir dar du - vėliau.
Gerai. Sutarta.
Dar pasimatysim, skaute.
Ei, bičiuliai, koks aš jums skautas?
Be to, ką tokio turi skorpionas, ko neturiu aš?
Išskyrus didžiulį geluonį...
Pamiršk ją, Džeimsai. Susitikinėjot tik dvi savaites.
Anksčiau tų grotų čia nebuvo.
Visas planas - šuniui ant uodegos.
Aš galiu pro jas pralįst.
Ne. Tai pernelyg pavojinga.
Negali ten eiti vienas.
Leisk man kartu, daktare.
Turiu kažkuo užsiimti, kad pamirščiau Šeilą.
Esi tikras, kad gali blaiviai mąstyti?
Žinoma. Palydėsiu vidun berniuką ir dėsiu galva į sieną.
Pajuokavau. Man viskas gerai.
Gerai. Tvarka.
Džeimsas bus su tavim. Viskas bus gerai.
Atidžiai paklausyk. Paimk žurnalą ir bėk lauk.
Nepastebimai pereik kambarį. Ieškok tigro akių.
Nusileisk žemyn slaptais laiptais.
Ir jokiu būdu nenusiimk maskuotės.
Svarbiausia žinoti vieną pagrindinį dalyką.
Rasulis dievina savo kates.
Bet mums jos nebaisios, nes mes praskrisime virš...
Pala.
Padariau klaidą. Tu negali skristi.
Ei! Atsargiai!
Katinėlis - tiesiai už tavęs.
Dieve mano.
Ei!
O tu - vikrus, vaiki.
Mes - puiki komanda.
Pora blogiukų.
Gerai, partneri. Žinai, ką daryti.
Aš stebėsiu liūtus. Blogiukas laumžirgis jų nebijo.
Ar Dilanas išdrįstų prieiti taip arti prie liūto?
O dar arčiau? Ir dar?
Blogai. Labai blogai.
KELIONĖ Lilės Dolitl žurnalas
Lilė Dolitl?
Žurnalas pas mus! Atidaryk!
- Pajuokavau, jam nepavyko. Ate! - Varge mano.
Stabinsai!
Buvęs jūsų kraštietis.
Nejudėk.
Neliesk.
Tenorėjau, kad mano dukra ištekėtų už normalaus vyro,
o ji pasirinko juokdarį.
Nesuprantu, ką Lilė tavyje rado.
Visi savo dukras mylintys tėvai taip sako.
Bet šiuo atveju,
tikiuosi, niekas neprieštaraus, tai - itin tikslus posakis.
Prieik arčiau.
Tikiuos, ne tą turėjai galvoje.
Tai - jos žurnalas.
Vienintelis jos daiktas, kurį mano vyrai rado sudužusiame laive.
Jo vieta - čia.
Tau tereikėjo nekelti čia kojos
ir viską palikti kaip buvus.
Bet ne.
Dabar tu sumokėsi už tai, kad atėmei iš manęs Lilę.
Žinojai, kas bus, jei sugrįši.
Taip.
Bari!
Eik.
Mano praeitis suvedinėja su manim sąskaitas, ne tavo.
- Bet jūs - mano draugas. - Eik. Ir nesižvalgyk atgal.
Tau be jo bus geriau, vaike.
Aš nesipriešinu.
Jes. Pagaliau kažkas įdomaus.
Maniau, mirsiu iš nuobodulio.
Nenorėčiau tau to sakyti, daktare,
bet tu pralaimėsi.
Verčiau prikąsk liežuvį tarp savo priekinių dantų.
Iš kur čia tas kvapas?
Ei, bičiuliai, man atrodo, daktaras Dolitlis pridarė į kelnes.
Daktaras Dolitlis pridarė į kelnes?
Kai išeisiu iš čia,
pamokysiu tave elgesio taisyklių, už ką galėsi atsilyginti letenėle.
Šita letenėle?
Gali nesitikėti, daktare, nes visomis letenėlėmis
linksmai trypsiu ant tavo kapo, kai mano bičiulis tave sudoros.
Skelbiu statymus!
Dešiniajame kampe - auksu dryžuotas,
872 kilogramus sveriantis
Baris „Skerdikas“ Bernstynas.
Daktare Dolitli. Pameni savo seną pacientą?
Aš - Baris.
Baris. Kaip galėčiau tave pamiršti?
Bet pamiršai, daktare.
Jau buvau pradėjęs sveikti, kai staiga pabėgai
su Rasulio dukra ir palikai mane vieną.
Na...
Dabar aš vėl čia.
Galim pradėti nuo ten, kur baigėme...
Linksminkimės!
Kas bus Dolitliui?
Jis mirs.
Taip.
Jis tikisi, kad jam pavyks iš ten ištrūkti,
bet Baris - neprognozuojamas.
O tu...
Tu esi vienas iš mūsų.
Už Dolitlio mirtį!
O! Čia tu!
Tu - gyvas.
Perduok žinutę laive likusiems mano draugams.
Žinutę? Žinoma. Kada aš esu tave nuvylęs?
Kasdien tik ir girdžiu:
„Ak, Bari, tu toks nevykėlis.
„Kodėl negali būti panašus į brolį? Žinai, jis medžioja brakonierius.“
Taip, mama, žinau!
Visi džiunglėse tą žino.
Ak, mano galva.
Tavo migrenos priežastys - blogi santykiai su mama
ir brolių konkurencija.
Prašau, padaryk ką nors, kad ji nustotų skaudėti.
Tik ne tai.
- Atsigulk. - Ak, mano galva.
Pratęsime gydymą.
Nepakeliama įtampa.
Aš noriu būti geru sūnumi. Noriu, kad mama manim didžiuotųsi.
Štai taip.
Ką besuėsčiau, vis viena jai neįtinku.
Išsilaisvink nuo to jausmo. Paleisk jį.
Aš niekada nebūsiu pakankamai geras.
Nebent suėsčiau tave!
Nes visos mamos nori, kad jų sūnus užaugęs suėstų daktarą.
Tu - nesveikas.
Nagi, daktare. Pažadu, ilgai neteks kentėti.
Po valandos - pasimatymas su kitu kaliniu.
Pasiduok, Dolitli. Tu nepergudrausi...
Kas tai? Oi, palauk!
Dabar čia.
O dabar - ten.
Vėl čia. Pagavau.
Dabar - ten. Ak, neberandu. Turiu jį pagauti.
Katė yra katė.
Gali greitai nukreipti jos dėmesį.
Naujas žaidimas, daktare.
Ateik čia.
Nagi, daktare.
Nagi, Džeimsai, negali nuvilti vaiko. Turi perduoti jo žinutę.
O, ne. Džeimsas.
Nuo šiol jokių naujų santykių ir...
Pole? Čia tu?
- Džeimsai? - Tavo plunksnelės - puresnės.
Džeimsai! Kas nutiko, Džeimsai?
Ak, taip! Žinutė. Vos nepamiršau.
Rasulis pagrobė vaiką,
o Baris netrukus sukramsnos Dolitlį.
Teks lipti į krantą.
Būk geras, prigriebk mano dinamitą, gerai?
Jei norime juos išgelbėti, turime išsiskirstyti.
Čy-Čy, tu eisi su manim.
Kur mes einam?
Ne, nieko nesakyk. Pasakysi, kai būsim vietoj.
Joši, sukelk suirutę.
Tikiuosi, vieno pakaks.
Mus puola!
Ateik čia, daktare.
Tau reikia gydytis!
O, ne! Blogiau nei tikėjausi.
Pakliuvai, daktare.
Šalin, Bari!
Pole, nedaryk to!
Užkandukas.
Paimsiu tave, Pole.
Ir kokia galutinė diagnozė, daktare?
Negi nenori tapti geresniu Bariu?
Tuojau tapsiu.
Aš nesu baimės įkaitas!
Nesu baimės įkaitas?
O, ne.
Bijoti - normalu.
- Bijoti - normalu. - Turėtum bijoti.
Bijoti - normalu!
Iškaršk jam kailį.
Kaip pasakysi.
Pasakyta - padaryta!
Ne, nepadaryta!
Spirk jam iš apačios!
Štai čia.
Labai skaudžiai.
Bario kiaušiukai!
Pavyko.
Nesąžiningas smūgis, beždžione.
Palauk...
Aš nebaigiau gydymo.
Saldžių sapnų, tigriuk
Pailsink letenėles
Šiaip ar taip...
Tau jos labiau reikia.
Mamyt, pasakyk, kad aš geras.
Pastačiau už jį 50 gabalų.
Tiek to, nemokėsiu.
Ponios ir ponai, skelbiu nugalėtoją.
Ačiū už viską, ką dėl manęs padarei, daktare.
Aš jį turiu!
- Aš jį turiu! - Stok! Nė iš vietos!
Dabar aš jį turiu.
Ji turėjo tvirtą ranką.
Būtent tai, ko reikėjo daktarui.
Ką jie tau pažadėjo, Mudflajau, kad nužudytum Anglijos karalienę?
Kai ką. Būsiu įšventintas į riterius, gausiu Vindvordo rūmus
ir Karališkojo koledžo prezidento kėdę.
Seka - nesvarbu.
O vyšnaitė ant torto - moksliniai įvertinimai
už išsamų Ideno medžio ištyrimą.
Ir visa tai - Lilės Dolitl dėka.
Tiesą sakant, visa tai - tik tortas.
Vyšnaitė yra tai, jog tu žinai, kad aš laimėjau.
Tiesa, Dolitli, atsiprašau už tą skylę laive.
Kokią skylę?
Visi iš laivo! Šokit į vandenį!
Negerai.
Nesižvalgyk atgal. Plauk!
Gelbėkit!
Aš jam padėsiu, daktare!
Aš nemoku skristi!
Ir nemoku plaukti!
Tu saugus, bičiuli.
Plimptonai, tik nemirk.
Neik į tą šviesos tunelį!
Nėra jokio tunelio. Aš - gyvas! Gyvas!
Gyvas tik tavo dėka, Joši.
VANDENS LELIJA
Tu man visuomet buvai labai gera.
Taip sunku atsisveikinti.
Prašau, nekalbėkite taip.
Viskas gerai.
Tu padarei viską, ką galėjai.
Tavo karalienė tavimi didžiuojasi.
Kur tu, Dolitli?
Ei, dički, viskas gerai?
Ne.
Iš manęs - nieko gero.
Mano tėvas buvo teisus.
Geriau būtų iškepę iš manęs omletą.
Suprantu, kaip jautiesi.
Vieną vakarą tėtis pasakė, kad išeina parnešti ruonių,
ir daugiau niekada negrįžo.
Mudu kažkuo panašūs, Plimptonai.
Mane apėmė keistas jausmas.
Viduje šilta ir lengva.
Tai - draugystė, brolau.
Neblogai,
brolau.
Aš neverkiu, tu pats verki.
Gerai. Prieikite visi arčiau.
Žiūrim, ką turim.
Puikus nusiteikimas, Džonai.
Kažkas bus.
Net šiurpas nuėjo.
Misija baigta.
Jei tai - padrąsinanti kalba, tada aš nieko nesuprantu.
Užuodžiu pralaimėjimą, kaip kiaulė gali užuosti trumą.
To negali būti.
Patikėk. Aš užuodžiu.
- Mes dar galime išgelbėti karalienę. - Ne.
Mes galime išgelbėti jūsų rūmus.
Aš tikiu jumis.
Galėtume tęsti paieškas.
Neblogas pasiūlymas.
Tik nepamirškim, kad neturim žurnalo, nežinom, kur ieškoti Ideno medžio,
o mūsų laivas nuskendo.
Svarus argumentas.
ATIDARYTA
Gera žinia yra ta, kad jūs visi pasveikote.
Čy-Čy, tu tapai drąsus.
Plimptonas susidraugavo su Jošiu.
Mano nugara! Nugara!
Galima sakyti.
Stabinsai, tu atradai draugų ir netgi išmokai su jais kalbėtis.
Tau manęs nebereikia.
Aš liksiu čia
ir teiksiu medicinines paslaugas šios salos plėšikams ir vagims.
Aš - daktaras. Ieškau naujų pacientų.
Atlygis - tik grynaisiais.
Ponios ir ponai, kas nori pašokti?
Aš sergu šokimo karštine.
Būkite atsargūs, kad neužsikrėstumėte.
Jam aš niekaip nepadėsiu.
Tyrinėtoja, apie kurią man pasakojai, niekada nebūtų nuleidusi rankų.
Ji buvo jūsų žmona, tiesa?
Žinai, kas ironiška?
Nesuprantu žodžio „ironiška“.
Ironija yra tada, kai sutinki moterį,
kuri nušviečia tavo gyvenimą įvairiomis spalvomis,
ir ji staiga dingsta. O kaltas esi tu.
Ši kelionė man buvo proga užbaigti tai, ką ji pradėjo.
Lilė norėjo, kad likčiau namie ir rūpinčiausi gyvūnais.
Rasulis - teisus.
Nereikėjo išleisti jos vienos.
O dabar aš matau tik jos šmėklą, kai paimu į rankas mudviejų žiedus.
Ir tau ji vaidenasi?
Tu praradai mano dukters žurnalą,
tavo baltasis lokys suniokojo visą mano kaimą.
Nieko nežinau.
O tavo gorila sumušė mano tigrą.
Negerai.
Eime.
- Ramiai. - Ne.
Taip.
Ironija yra tai,
kad didžiausias mano troškimas
yra nudėti tave,
bet dukrą myliu labiau.
Ir aš jos ilgiuosi.
Ji būtų norėjusi, kad tęstum savo kelionę.
Taigi!
Pirmyn į kelionę,
kol nepersigalvojau.
Ji sako, kad mes neturime laivo.
Galiu pasiūlyti jums neblogą laivą.
Reikia šiokio tokio remonto.
Bet karkasas tai geras.
Bent jau laikosi ant vandens.
Teks pasinaudoti tuo, ką turim.
Įgula!
Kas ten?
Sveiki! Aš - Džefas.
Eina sau.
Dolitlių NUOSAVYBĖ
Jei Lilės tyrimas buvo teisingas,
Mudflajus jau buvo pakeliui į Ideno medžio salą.
Mums tereikėjo susekti Mudflajų.
Kaip mes tai padarysime?
Mums padės banginiai, vaikine.
Banginiai.
Tu jį siunti velniop?
Taip. Jis neturi valios.
Mes jį radome. Sek paskui mus.
Ideno medžio sala.
Neįtikėtina.
Turėtų būti čia.
Remiantis žemėlapiu, medis turėtų būti pačiame šio kalno viduryje.
Nežiūrėkite žemyn. Snapai - į viršų.
Stengiuosi išlikti pozityvus. Ką mes čia darome, po galais?
Apeiname iš kitos pusės, mano plunksnuotas drauge.
Ko čia skundžiatės?
Tai - plačiausia šaka, kokia esu šokavęs.
Nežiūrėk žemyn. Žiūrėk į mane.
Didžiulis urvas.
Nesiskirstykite, eikite tyliai.
Kevino žurnalas, 12-ta diena.
Kažkokia man nesuvokiama jėga verčia mane
būti su tais bepročiais, voverių žudiku
ir jų nenormaliu vedliu.
Tikriausiai mane traukia tas stebuklingas medis.
- Šaulių būry! - Saugokitės. Jie - netoliese.
- Išsirikiuot! - Slėpkis. Pasilenk.
Pūvančio medžio grybelis.
Ideno medis - kažkur netoliese.
Žiūrėk, daktare.
Apšviečia kelią
iki pat žmogaus, kuris nori mus nudėti.
Nejudėkit iš vietos.
Nagi, kareivėli. Suteik sau malonumą.
Sveikas, Blerai.
Ieškai medžio?
Paprastai medžiai urvuose neauga.
Nesimokei botanikos?
Pasakysiu tau viena, Dolitli.
Aš nugalėjau tave!
Tu, bjaurus gyvūnų...
Nagi. Eime, žvėrys.
...kolekcionieriau!
Taigi, kur jis?
Kas?
Ideno medis.
Tiesą sakant, neturiu supratimo.
Neapsimetinėk. Tu - Džonas Dolitlis.
Tu gauni viską, ko panorėjęs.
Tik ne šiandien.
Tikrai neturi supratimo?
Kaip jautiesi nežinodamas?
Na, nežinojimas išlaisvina.
Nežinomybę reikia prisijaukinti, taip nemanai?
Lilė būtent taip ir gyveno.
Susidraugauk su nežinomybe ir rasi visus atsakymus.
Esi liūdnas ir nevykęs žioplys, Dolitli.
Duokš man! Nagi.
Aš pats surasiu tą prakeiktą medį.
Prisiekiu Dievu, aš pateksiu į istoriją.
Tikrai. Čia vyksta kažkas įdomaus.
Dieve, tas daiktas didesnis už mus visus.
Kažkas juda!
Saugokitės!
Atgal!
Ei, visi čionai! Greičiau!
Joši, pasilenk!
Jis mane išgelbėjo.
Man suteiktas antras šansas
nugyventi kilnų ir dorą gyvenimą. Ir...
Čiupk jį, ne mane! Dabar aš - geras žmogus.
Pabandysime nubėgti link to griovio, kol ji blaškosi...
Joši!
- Patraukit jį nuo manęs! - Čyči.
Gelbėkit mane! Plimptonai!
Aš tave išgelbėsiu, brolau!
Reikia tučtuojau kažką daryti.
Patraukit jį nuo manęs!
Aš ją truputį supykdysiu.
Ne! Daktare!
- Ne! - Džonai!
Dolitli!
Dolitli.
Gelbėkit!
Tas drakonas - kalbantis?
Tai, kad supranti mano kalbą,
dar nereiškia, kad esi vertas vaisiaus.
Žinau, kad saugoti medį yra tavo pareiga,
bet tu ilgai neišgyvensi,
turint galvoje sužalojimą ir didžiulį skausmą.
Tu nieko nežinai apie mano skausmą.
Žinau.
Pats jį išgyvenau.
Skausmas, kurį sukelia ne kulka ar kardas,
yra daug gilesnis.
Jis veria sielą kiekvieną akimirką, su kiekvienu judesiu.
Tiesa?
Sunku gyventi,
kai prarandi mylimąjį.
Dinkite iš čia!
Kas čia buvo?
Sudaužytos širdys.
Ką tu čia veiki, po šimts?
Nesirūpinkite. Viskas gerai. Mes abu - drakonai.
Klausyk, kaip drakonas drakonui
pasakyk, kur...
Ji gerokai įsiutusi. Tų, kurie išgyvens, palauksiu lauke.
Džonai, dinkime iš čia, kol dar galime.
Ne. Jai reikia padėti.
Taip.
Turime mažai laiko.
Šitoje vietoje jauti skausmą?
Aš - neginkluotas.
Nekeliu tau jokio pavojaus.
Ilgametis emocinis stresas pakenkė tavo skrandžiui.
Eik šalin nuo manęs.
Tau - gaubtinės žarnos nepraeinamumas.
Jei aš jos neišvalysiu, tau gresia kraujo užkrėtimas.
Tada tau nieko ir niekada nebereikės saugoti.
Panašu, kad jai skauda pilvą.
Klausyk, duok mums 5 minutes.
Jei nepasijusi geriau, galėsi mus visus iškepti.
Neaušink burnos.
Verčiau daryk, ką reikia daryti.
Tave reikės paguldyti ant šono.
Reikia atlikti skubų valymą.
Valymą? Ką mes valysim?
- Nagi, bičiuliai! - Mes su tavim, daktare.
Ir pradedam!
Trys, du, vienas...
Verčiam.
Čy-Čy, žnyples.
Žinojau, kad jo prireiks. Ar nesakiau?
Visi žinote, ką daryti.
Kvėpuok. Man padeda.
Viskas gerai. Įsikibk į mano sparną, mieloji.
Deb-Debė su tavim.
Ei!
Tu - mano mokinys. Nuramink ją.
Ar žinojai, kad poras yra nacionalinis Velso simbolis?
Be to, jis labai naudingas.
Dabar pajusi spaudimą.
Laikau ją.
Dieve mano!
Nieko tokio, pakentėk.
Vajetau!
Reikia pravalyti kelią.
Šarvai?
Čia visa Ispanijos kariuomenė.
Giliai įkvėpk.
Nekvėpuok.
- Noriu įspėti. - Dėl ko, daktare?
Kartu su žarnos kamščiu...
Joši, spausk.
...gali išeiti šiek tiek dujų.
Geras.
Viskas gerai. Niekas negirdėjo.
Nėra čia ko gėdytis.
Mes visi tai darome.
Visi esame gyvūnai.
Nieko sau kvapelis.
- Atsigavau. Ką praleidau? - Gerai.
Vajetau!
Šitas bus didokas.
Tuojau viskas bus baigta.
Čyči, stokis už manęs.
Gerai, daktare. Kai duosi komandą.
Traukiam!
Užstrigo.
Man į galvą pritekėjo kraujo. Net raudona akyse.
Paskutinis stumtelėjimas, ponia, jei neprieštarausi.
Ačiū.
Mums pavyko!
Komandinis darbas - svajonių darbas.
Buvo nelengva, bet viskas baigėsi gerai.
Jei trumpai,
valgyk daugiau žalumynų ir mažiau geležies.
Visokių kariuomenių buvau mačiusi,
bet tokią matau pirmą kartą.
Kas gali vienyti tokią padarų grupę?
Na, gal mes ir keistai atrodom,
bet
mums gera kartu.
Noriu jums atsidėkoti.
Lilei jis būtų patikęs, Džonai.
Jei ne ji, mes jo niekada nebūtume radę.
Mane krečia šiurpas, nors tikrai nesu peršalęs.
Ačiū, kad parodei man kelią, meile mano.
Viešpatie visagali.
Pašalink visas jos negalias
ir išsaugok mums šio brangaus ligonio gyvybę.
Gailestingasis Viešpatie, duok jai kantrumo...
Man labai gaila, kad negalėjome jums padėti, jūsų didenybe.
...ir saugok ją nuo nevilties.
Su didžiuliu liūdesiu...
Minutėlę. Kažką užuodžiu.
Kvepia
viltimi!
...pranešu,
kad karalienė mirė.
Kas iškvietė daktarą?
Bičiuliai!
Labai dramatiškas pasirodymas. Ir įspūdingas.
- Mes grįžome. - Dolitli.
Duokit kelią. Negalime gaišti nė minutės.
Gavau tai, ko niekas netikėjo.
Dėmesio, Ideno medžio vaisius.
Duokit kelią, sakiau.
Čiupkite juos!
Atsiprašau, bet... Atleiskite.
- Bėk! - Čiupkit jį!
Dabar - tavo akimirka.
Mano.
Mine, lėk!
Greičiau!
Ne!
Kevino žurnalas, nežinau, kelinta diena.
Žudynės baigėsi. Tegyvuoja gyvenimas!
Ledi Rouze,
ar mano apartamentuose yra žirafa?
Taip. O, taip. Ir baltasis lokys, ir gorila, ir papūga, ir antis.
Ir strutis.
Nuolankiai dėkojame Dievui.
Puikiai padirbėjote, daktare Dolitli.
Dar nebaigėme, tiesa?
Įdomu. Tęsk, Stiksai. Įdėmiai klausau.
Kas tai?
Stiksas buvo likęs čia ir viską akylai stebėjo.
Dabar jis man viską pasakoja.
Kaip visi lapuočių vabzdžiai,
jis kalba frazėmis po aštuonis skiemenis.
Ir štai ką jis sako:
„Karalienę tikrai nunuodijo lordas Bedžlis.“
Ką? Tikrai?
Nagi, Dolitli, to jau per daug.
Esi tikras?
Jei ne, verčiau iškart prisipažink.
Ne, atsiprašau. Stiksas tvirtai laikosi savo nuomonės.
„Buteliukas - dešinėje kišenėje.“
Tik septyni skiemenys.
Dešinėje kišenėje. Buteliukas su vaistinės šunvyšnės lašais.
Patikrinkime, gerai?
Juk niekas nepatikės, kad jis kalbasi su vabzdžiu.
Na...
Aš esu kalbėjęs su boružėlėmis ir prašęs išpildyti mano norą.
Patikrinkime.
Mano šeimos niekas neskriaus.
Dar vienas žingsnis, ir tu rimtai pasigailėsi.
Į Tauerį jį.
Štai kuris iš jų - blogiukas.
Eime.
Nesuprantu, ko jūs ten stovite.
Niekas nenumirė. Palikite mane ramybėje.
Ir jūs.
Jūs likite, daktare Dolitli.
Minutėlę, jei neprieštarausite.
Ledi Rouze, kas jis toks ir kodėl jis spokso į mane?
Jis - Stabinsas.
Noriu tapti gyvūnų gydytoju.
Jis išgelbėjo jūsų gyvybę.
Ačiū. Smagu, kad grįžote gyvas ir sveikas, daktare.
Pole?
Ką tu norėjai man pasakyti?
Taip, tu buvai teisi.
Retkarčiais sveika išlįsti iš namų ir pasižvalgyti po pasaulį.
Stabinsai, Mine. Eime.
Turime svarbesnių reikalų.
Mūsų pasakojimas baigiasi tuo, kuo ir prasidėjo.
Atnešiau laišką daktarui Dolitliui! Kas nors nukelkite mane!
Beveik.
BENDRAVIMAS POVŲ ŠEIMOJE
Kartą gyveno keistas daktaras,
kuris mielai dalijosi
savo ypatingu gebėjimu su kitais.
Labai gerai.
Netrukus daktaras Dolitlis vėl atvėrė savo rūmų vartus,
kaip Lilė ir būtų norėjusi.
Dar trys laukia eilėje, bičiuliai.
Supratau.
Dolitlis vėl susirado savo vietą pasaulyje.
Juk tik padėdami kitiems galime padėti sau.
Dr. DOLITLIS IR MOKINYS VISOS RŪŠYS - LAUKIAMOS
PRIIMAMI PASIŪLYMAI DĖL TOLIMŲ IR ĮDOMIŲ KELIONIŲ
TEIRAUKITĖS VIDUJE
DAKTARAS DOLITLIS
Ak, tiesa, jeigu jums įdomu žinoti...
Ei jūs, šikšnosparniai.
Parodykite, kaip iš čia išeiti.
Suprantat, ką sakau!
Ne, nereikia! Ne!